Tak fordi at I er kommet i dag.
Det betyder meget for os, at I er her.
Og jeg ved, at min bror også ville sætte stor pris på det.
Chris er...
Var en født komiker.
Og alle, der kendte ham, har hørt hans patenterede vittigheder.
Starten ændrede sig nogle gange.
"Hvor mange kan der være i en båd?"
"Hvor mange kan der være i en elevator? I en bil?"
Men pointen var altid den samme.
"Én, med et stort hoved."
Han plejede at sige, at han fik dem fra en bog, som han holdt hemmelig.
Gemt væk.
Og lige før han døde, fortalte han mig noget.
Han sagde:
"Eddie, der var aldrig en bog med alle vittighederne.
"Jeg fandt på dem. Jeg ville ikke have, at du kiggede efter den. "
Det er et fint kiksehus.
Kender jeg dig?
Er der nogen her, der kender dig?
Vent lige.
Jakkesættet afslørede dig.
Man burde ikke længere gå i sort til disse ting.
Hvorfor ikke?
Fordi det er nedtrykkende.
Ja, folk kan godt lide, at gå i klare farver nu om dage.
Jeg har ikke nogen klare farver.
Jeg vil ikke sladre om, at du ikke er indbudt.
Godt. Du har min sympati.
"Kast dit brød på vandene,
Kun Familie
"for du vil finde det efter mange dage."
Jeg mindes det lille egern, som Vicki talte om
i hendes digt, der blev fundet blandt hendes papirer.
Her er digtet.
"Bladene skifter, skifter
"Gul, orange, rød
"Dødens farver
"Som egernet uden sin valnød, uden sin mor
"Jeg er alene
"Som en hjort, der længes efter vandløb Længes min sjæl efter dig, min Gud
"Længes min sjæl efter dig"
Vi skal også huske ordene fra Prædikerens bog.
"Kast dit brød på vandene, for du vil finde det efter mange dage.
"Hvis skyerne er fyldt med regn, vil de tømme sig selv på jorden.
"Og hvis et træ falder mod syd eller mod nord,
"på stedet hvor træet faldt..."
Det er ikke så slemt.
- C-8. - Fuldtræffer.
Hvad mener du? Mit liv er ødelagt.
Takket være hende, vil de sikkert holde øje med mig.
Jeg må være forsigtig.
F-5.
- Forbier. - Hvor er din dumme båd, Hiroshi?
Måske du burde stoppe med, at gå til fremmedes begravelser.
C-6.
Fuldtræffer.
A-7?
Forbier. C-9.
Hvordan kan du vinde hver gang?
Jeg ville give det en chance.
Det er ikke min bedste farve. Det er en af min mors gamle.
Den er lidt stor, men det er nok okay, ikke?
Følger du efter mig?
Nej, jeg troede bare, du ville være her.
Det var jeg.
- Kan jeg følge med dig? - Nej.
- Hvorfor ikke? - Det kan du bare ikke.
Jeg har ikke brug for hjælp.
- Hvorfor? - Der er intet at hjælpe med.
- Jeg kan bare... - Bare lad mig være i fred.
Okay.
Jeg hedder Annabel.
- Kan jeg snakke med dig? - Ja.
Jeg er ved ikke, hvad du vil,
men dette er den fjerde begravelse, jeg har set dig til.
Og enten er du verdens uheldigste dreng,
eller også er du en lille møgunge.
Ser jeg dig igen, ringer jeg til politiet,
- og jeg fortæller alle... - Marcus?
Marcus, jeg har ledt efter dig.
Du skal møde min kusine. Jeg har fortalt så meget om dig.
Hej, tak for hjælpen med min onkels begravelse.
Han var en stor, stor mand.
Vi er alle helt ødelagte over det.
- Det er min kæreste, Marcus. - Marcus.
- Marcus Daly. - Rart at møde dig, Marcus.
Fornøjelsen er sikkert kun din.
Jeg er ked af jeres tab.
Mange tak, hr.
Min tante har det hårdt lige nu,
så vi vil ikke lade hende være alene.
Tak.
Kom så.
Sig det igen.
Jeg er ked af jeres tab.
Du skal nok lære det.
Lav en mere.
Jeg er så ked af jeres tab. Han vil blive savnet.
Vi beder for jer, i denne svære tid.
- Alt for højtidelig. - Ja. Jeg kan nu godt lide den.
- Mit navn er ikke Marcus. - Det ved jeg godt.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg valgte det. Du ligner ikke en Marcus.
Jeg hedder Enoch.
Det er bedre. Jeg hedder Annabel.
Men det har jeg fortalt dig.
- Kendte du kræftbarnet? - Hvad?
Barnet fra begravelsen?
Ja. Jeg er frivillig på hospitalet. I Webber-bygningen.
Og der er alle kræftbørnene?
Børn med cancer.
Nederen.
Egentlig ikke.
Hvad læser du?
En ny biografi af Darwin.
Evolution-fyren?
Ja. Han er min favorit.
- Hvorfor? - "Hvorfor?"
Kun fordi, at han er faren til den største idé,
som et menneske nogensinde har haft.
Uden at nævne, at han var klog nok
til at se naturens design, der var lagt ud foran ham.
Og måske fordi, at han var den vigtigste forsker,
der nogensinde har, og vil, leve.
- Hvad med Einstein? - Hvad med ham?
Okay.
Jeg smutter hjem.
Ja, også mig.
Tak fordi du hjalp mig deromme.
Når som helst.
Okay.
Jeg ved ikke, hvorfor vi stadig spiser her.
Har du set skolebrochurerne, jeg efterlod på din seng?
Nej.
Der er nogle virkelig gode skoler i byen.
Og Henderson har et godt kursus til forberedelse for universitetet,
og jeg kender rektor på...
Må jeg gå, Mabel?
Hvorfor kalder du mig ikke længere for tante Mabel?
Okay.
Nej. Med hele kroppen.
Nej, det er for meget.
Sådan her?
- Slet ikke. - Det føles ret godt.
Jeg foretrækker et godt gammeldags håndtryk.
Et buk viser dyb respekt.
Det samme gør et håndtryk.
Kom nu, prøv det.
Enoch Brae, rart at møde dig.
Hvide mennesker. I vil tage fat i alting.
Okay. Behold dit buk.
Enoch, gå væk fra kanten.
Bare rolig.
Sådan er jeg ikke længere.
Er du sikker?
Ja. Jeg har det fint.
- Hvad er stillingen? - Du har fem mere end mig.
Jeg troede det var seks.
Den talte vi ikke med.
Jeg gjorde.
Tennessee, St. James og New York er de bedste ejendomme på brættet.
Jeg kan godt lide Boardwalk.
Ja, ingen vinder med Boardwalk.
Det er en forfærdelig investering, der aldrig virker.
Jeg kan godt lide Boardwalk.
Okay. Jeg bytter gerne orange for blå.
Det er en aftale.
Hvad?
Det er hende.
- Hvem? - Pigen jeg fortalte dig om.
- Hvorfor er hun klædt som en dreng? - Det er hun ikke.
Vil du tale med hende?
- Hvad skal jeg sige? - Du kan sige hej.
Jeg går over og taler med hende.
Okay. Vi ses derhjemme.
Hun vil ikke kunne se mig alligevel.
Vi ses, Hiroshi.
Annabel.
Enoch.
Sjovt at møde dig her.
Jeg gik bare en tur.
Med mig selv.
Sejt.
Jeg kommer her for at tegne.
Det er rart at komme ud.
Ja, altid rart at komme ud.
Har du set nogen gode begravelser?
Ja. En fyr,
som havde en underlig hudsygdom, der gjorde, at han blev sindssyg.
En lukket kiste.
Selvfølgelig.
Må jeg se dine tegninger.
Jeg er ikke særlig god. Jeg kan bare godt lide det.
Det er okay. Jeg kan knap tegne en stikfigur.
Okay.
Det er Chroicocephalus ridibundus, den sorthovedede måge.
Om vinteren er den faktisk hvid,
med sorte striber på fjerene.
Det er lillefodsmågen. Den er ikke færdig.
- Og der er... - Hvem har vi her?
Ham kan jeg godt lide.
Nicrophorus americanus, den amerikanske gravebille.
- Jeg kan godt lide hans skæg. - Ja.
Han er ret utrolig.
Hvad gør ham så utrolig?
De kan lugte råddent kød flere kilometer væk,
samme lugt som døden.
Så en af hankøn og hunkøn vil dukke op hos ådslet,
og lære hinanden at kende.
Derefter samarbejder de om at begrave ådslet.
Og så parrer de sig. Og hun lægger æggene i ådslet.
Men de er ikke, som andre billeracer,
der bare løber væk efter parringen.
De laver en lille underjordisk hule i nærheden.
Når babyerne udklækkes,
går forældrene op og gennemtygger liget for at fodre det til ungerne.
Er det ikke utroligt? De tager sig faktisk af deres unger.
Vil du møde mine forældre?
Ja. Okay.
Møder du altid dine forældre på kirkegårde?
Ja, på det seneste.
Mor, far,
det her er Annabel.
Ja, ja, jeg sulter ikke.
Hvorfor spørger I mig altid om det?
Hej, hr. Og fru Brae. Jeg hedder Annabel Cotton.
I kan kalde mig Annie, hvis I har lyst.
Det er også rart at møde jer.
Vi mødtes til en mindetjeneste.
Det var for en ven.
Jeg har det fint. Tak.
Hun arbejder på hospitalet med kræftbørn.
Børn med cancer.
Det er det samme.
Det er ikke det samme.
- Jo, det er. - Nej, det er ikke.
- Hvordan kan det ikke være det samme? - Ja, det kan jeg se. Han er meget stædig.
Nej, jeg er ikke.
Har han altid været det? Virkelig?
Det var jeg ikke.
Jeg mener, det er jeg ikke.
Annie forfølger insekter.
Jeg er en naturalist.
Som jeg sagde før, hun forfølger insekter.
Det er lidt mere kompliceret end det.
Det går ud på, at studere verdenen, som vi lever i.
Træerne, græsset, bakterierne, musene, fuglene,
og hvordan det hele passer sammen.
Ja. Jeg synes også, at det er ret sejt.
Vi skal til fodboldkampen på søndag.
Skal vi?
Ja. Søndag. Jeg glemte det næsten.
Det er kl. 3.00, bag folkeskolen.
Det er rigtigt. Lige bagved den.
"Sådan kan du transformere dig til dit sande og stærke jeg.
"Ved at tage ansvar for dine sansninger,
"så du ikke er ofret i dit livs begivenheder,
"men at dit livs begivenheder er skabt efter det, du sanser om det.
"Sådan kan du blive en gud eller gudinde
"over dit eget personlige univers."
Mor, den fyr er en bladsmører.
Du kan have dine meninger efter, at du har læst den.
- Jeg mødte en dreng. - Er det sandt?
Ja, jeg mødte ham til Chris' mindetjeneste. Han var anderledes.
- Anderledes kan være godt. - Ja, det er det vidst.
Men pas på. Drenge kan være nogle skodunger.
Alle sammen?
Alle dem, jeg kender.
Nederen.
Jeg vil gerne møde ham.
Okay. Jeg tager ham med.
Sådan.
Bøgerne væk, tak.
Mor.
Annie.
Lyt ikke til din søster, Annie.
Bare hav det sjovt.
Mor, vil du ikke slappe lidt af med den der?
- Hvad læser du? - Ornitologi.
- Hvad er det? - Fugle.
- Til skolen? - Niks.
Vi besøger dr. Lee i morgen.
Måske kan du starte igen i næste uge.
Okay.
Er der noget godt i den fuglebog?
Ja.
Der findes en sangfugl,
der tror, at den dør, hver gang solen går ned.
Så når den vågner op om morgenen, er den helt chokeret over at være i live,
og synger derfor en smuk sang.
Glad for ikke at være død, tror jeg.
Så?
Jeg troede ikke, at den ville komme igen så hurtigt.
Jeg går ud fra, at det er et nej til skolen.
Når man tænker på det, geologisk set,
er vores liv kun en lille prik på tidslinjen...
Folk har ikke engang eksisteret i en brøkdel
af hvad nogle reptiler har.
Så tre måneder er næsten det samme, som tre århundreder eller tre dage,
- eller tre... - Annabel, vær sød at stoppe.
Kan vi ikke... Kan vi...
Kan vi ikke lige stoppe?
Det barn er utroligt.
Han er kun syv år, men har allerede et spark, der kan dræbe en hund.
Kom så, Riots!
Kender du en af dem?
Nej. Hiroshi og jeg kan...
Hvem er Hiroshi?
Han er en ven.
Fra skolen?
Nej.
Han er...
Han er et slags spøgelse.
- Han er et spøgelse? - Ja.
- Et japansk spøgelse? - Ja.
Taler du japansk?
- Nej, han taler engelsk. - Er det sandt?
Wauw.
Kan jeg møde ham?
Du kan prøve. Ingen andre kan.
- Kan han flyve. - Det kunne han før.
"Før"?
Ja, altså, han var en kamikaze-pilot.
Én af dem, der styrtede ned i skibe og sådan noget?
Ja. Én af dem.
Så du er hjemsøgt.
Det må jeg være.
Sådan har jeg aldrig tænkt på det.
Gad vide hvem jeg kan hjemsøge.
Jeg tror ikke, at jeg var hans første valg.
- Kan man vælge? - Det tror jeg ikke.
Det finder jeg ud af om et par måneder.
Vent, hvad sagde du?
Jeg løj, Enoch.
Om at arbejde på hospitalet.
Jeg arbejder der ikke.
Jeg er en patient.
På kræftstedet?
- Og... - Og jeg har lige fået nogle tests tilbage.
Så slemt, hva?
Jeg dumpede.
Hvor lang tid har du?
Tre måneder.
Jeg forstår godt, hvis du ikke...
Man kan gøre meget på tre måneder.
- Mener du det? - Ja. Man kan lære fransk,
tage til Afrika, lære at spille xylofon.
Mange ting.
Jeg har altid villet være en verdenskendt xylofonist.
Så lang tid tager det vel ikke?
Jeg ved det ikke, der er mange forskellige toner.
Vil du købe en til mig?
Jeg kender en fyr.
Jeg kan hjælpe dig med at blive klar.
Til at spille på xylofon?
Nej, til...
Du ved.
Jeg kender meget til det, så jeg kunne hjælpe dig med det.
Okay.
- Okay? - Okay.
Godt så.
Jeg skal have en transfusion i morgen. Skal vi mødes efter det?
Jeg elsker, når piger spørger om det.
Pokkers.
Du er ikke ret god til det.
Det er umuligt.
Okay, men det er kun fordi, du spiller det mere.
Gør det ondt, når de...
Undskyld.
Det er okay.
De siger altid, at jeg er så tapper.
Efter hver nål, MRI og test.
Det får mig til at tænke på, hvordan andre, der ikke er tapre, reagerer.
Jeg kunne hjælpe dig med nogle af dem.
- Med mine tests? - Ja, jeg er god til tests.
Jeg plejede at hjælpe alle de andre børn med at snyde.
Hvorfor er du ikke i skole?
Det er jeg bare ikke.
- Er du... - Det er jeg bare ikke.
Okay.
Jeg er ked af, at jeg ikke kunne finde den xylofon.
Jeg brugte hele natten på at kigge efter den.
Det er i orden.
Ja, men det er bare...
Når jeg vil gøre noget,
men det ikke lykkes,
så er det svært.
Hvordan tror du, det her vil gå?
- "Det her?" - Dig og mig.
Det ved jeg ikke.
Det er nu, du skal sige, at det vil gå rigtig godt.
Det var det, Annabel.
Kan jeg få nogen med hjem?
Nej.
Larus novaehollandiae.
"Lattermågen."
Larus atricilla.
"Lille måge."
Larus minutus.
Jeg bliver bedre, ikke, Charlie?
Stadig ikke på hesten, nej.
Hvorfor spørger hun hele tiden, om jeg rider på hest?
Gad vide hvor hestespøgelser tager hen.
- Hvad er der med piger og heste? - Jeg tror, det er manken.
Vil hun vide noget om min militærtjeneste?
Det tror jeg ikke.
Tror ikke hvad?
Han spørger, om du vil vide noget om hans militærtjeneste.
Selvfølgelig.
Godt. Det var i 1941.
- Jeg var den bedste i klassen. - Det er kedeligt.
Du plejede at lide historien.
Jeg har hørt den en million gange.
Den bedste i klassen. Valgt ud fra over hundrede andre piloter.
- Savner han at flyve? - Det gør jeg.
- Det siger han, at han gør. - Var han ikke bange?
Det var ikke tilladt at være bange.
- Han siger, at det var han lidt. - Nej, jeg gjorde ikke.
Det var underforstået.
Møder du nogensinde berømte spøgelser, som Ben Franklin,
Napoleon eller sådan nogle?
Vi har ikke mødt andre spøgelser endnu.
Måske skulle I lave en reklame.
- Han kan godt lide din jakke. - Det sagde jeg ikke.
Tak, Hiroshi.
Han siger, at du ser meget sød ud.
Jeg ved stadig ikke, hvorfor hun går klædt som en dreng.
Han er meget smigrende.
Han er et venligt spøgelse.
- Enoch, vi burde gå hjem. - Hvorfor?
- Hvorfor hvad? - Han mener, at vi skal gå hjem.
- Keder jeg ham? - Nej.
Sig nej.
Han vil bare sænke slagskibe.
Og hvad så?
Er han god?
Jeg har ikke vundet over ham endnu.
Gengældelse for Nagasaki?
Hvad sagde hun om Nagasaki?
Ikke noget.
Ikke noget hvad? Sagde jeg noget forkert?
Er Annie her?
Jeg hedder Elizabeth. Jeg er Annabels søster. Du må være Enoch.
Det må jeg vel være.
Kom indenfor.
Er hun her?
Ja, hun er nedenunder. Jeg siger, at du er her.
Annie! Din kæreste er her!
Han er ikke min kæreste. Jeg kommer.
- Sid ned. - Nej, det er okay.
Sid nu ned.
Jeg har hørt, at I mødtes ved en begravelse.
Mindetjeneste.
Jeg er ked af dit tab.
Det er okay. Jeg kendte ham ikke.
- Kendte hvem? - Drengen der døde.
Hvordan kommer I rundt omkring?
Vi tager bussen.
Ikke noget som offentlig transport til at sætte stemningen, hva?
"Stemningen"?
Ingen stemning. Bare glem at jeg sagde det.
Så du har ingen bil?
Nej, jeg går ikke op i dem.
Hvorfor det?
Det er en lang historie.
Biler er farlige.
Annabel siger, at du taler med et spøgelse.
- Har hun fortalt dig det? - Det gjorde hun.
- Det er lidt af en joke. - "Lidt af"?
Jeg er en god dreng.
Hvor går du i skole, Enoch?
Det gør jeg ikke.
Hvorfor det?
Elizabeth, det er endnu en lang historie.
Vi kan bare kalde det for en misforståelse.
Okay, har jeg forstået det rigtigt?
Du er en dropout, der kommer uindbudt til begravelser,
du har ingen bil
og en død ven.
Det lyder ikke så godt, når du siger det sådan.
Wauw.
- Hej. - Hej.
- Hej, Annabel. - Hej, Laura.
Hvor er vi på vej hen?
Det er en overraskelse.
Det her sted er utroligt.
Gad vide hvem der er derinde.
Det...
Det er Tynde Jimmy Tostrømpe.
Blev ramt af en løbsk go-cart.
En forfærdelig tragedie.
Hvad med den der?
Det er den gamle dame, Wellbether.
Hun blev spist af en stor hvid haj.
Hvad så med den?
Det er en trist en.
Det er Nicky "Richterskalaen" Johnson.
Blev overfaldt og dræbt af en vild abe.
Uha.
Hvad med den der?
Undskyld mig. Kan jeg hjælpe jer?
Nej, vi kigger bare. Ellers tak.
- Hej, jeg hedder Annabel. - I børn burde ikke være her.
- Min kæreste prøvede bare... - Hvad? Lan, kald på vagterne.
Er det en joke? Tager du alle dine dates herind?
Nej. Vi var bare nysgerrige. Hvad er dit problem?
"Nysgerrige"? Mit problem er, at I er i mit kapel.
Vis noget respekt, tak.
- Annabel? - Kender du ungerne?
Kun pigen. Hun er et Webber-barn.
En patient i Webber-bygningen.
Hun ser ret glad ud, ikke?
Ja, det gør hun.
- Hej, Joseph. - Hej, Annie.
Du skylder mig stadig en Snickers.
Ja. Jeg mener dog stadig, at du har snydt mig.
- Det var jo idéen med det. - Ja, det var det vist.
Hvad med at I smutter hjem nu?
Javel, hr.
Jeg hedder Annabel.
- Suzette. - Det er Enoch.
"Webber-børn," hva'? Det er hvad de kalder os?
- Nogle gange, ja. - Du ser sikkert mange af os.
- Jeg er ked af det, søde. - Det er okay.
- Og hvis det ikke er okay, så bliver det okay. - Selvfølgelig.
Kom så, Annie.
Undskyld jeg blev lidt ophidset før.
Det er i orden.
Jeg syntes, det var lidt sødt.
- Mener du det? - Ja, lidt.
Jeg ved godt, du sagde, at jeg ikke er din kæreste, jeg syntes bare...
Det er vist hvad kærester gør.
Vi burde have cheeseburgers og milkshakes.
Det har vi.
- Nej, jeg mener til min mindetjeneste. - Ja.
Og tacos, lo mein og slik.
Og pizza og skumfiduser.
Og alle kan æde som svin.
Det gør folk, når de er oprevne, ikke?
Jo.
Og vi kan bare hænge ud ved milkshake-baren.
Nå ja.
Det kilder.
Er dine arme kildne?
Det er de i hvert fald nu.
Det vidste jeg ikke kunne ske.
Hvad skete der med dine forældre, Enoch?
Vær nu sød.
Vi var på vej hjem fra min tante i Seattle.
Hun havde vundet en pris for hendes afhandling om afrikansk frihedsmusik.
Jeg halvsov på bagsædet.
Politiet fortalte mig, at fyren var så fuld, at han ikke kunne huske ulykken.
Mor og...
De var døde før ambulancen kom.
Jeg lå i koma i tre måneder,
og jeg var sikkert død i et par minutter.
Og da begyndte du at se Hiroshi?
Jeg tror på dig.
Ja.
Da jeg vågnede, sad han ved siden af min seng.
J... J... J...
- J-9. - Forbier.
Jeg så en Mitsubishi-bil i dag.
Og hvad så?
Jeg fløj i en Mitsubishi.
Du mener, du styrtede ned i en Mitsubishi.
Kun én gang.
A-5.
Hvordan sænker du mine slagskibe så hurtigt?
Instinkt.
Vi havde en Toyota da jeg var barn.
Også en Toyota?
Ja. Vi har det funky med jer nu.
"Funky"?
Det betyder "godt".
F-6?
Forbier.
Hvor lang tid har hun igen?
- D-4. - Fuldtræffer.
Det ved jeg ikke. Ikke så lang tid.
Har du det sjovt med din lille leg?
Det er ikke en leg.
Vil du høre, hvad jeg mener?
Egentlig ikke.
Jeg mener, at du er gået for vidt.
Fremmedes begravelser er én ting...
Din tur.
Hun vil faktisk snart dø.
Din tur!
D-3.
Fuldtræffer.
Er du okay?
Ja. Undskyld.
Disse besøg er faktisk kun for familien.
Men Annie bad mig om at komme...
Hej.
Hvordan gik det?
Det går som det plejer. Jeg er stadig døende.
Men vel ikke endnu?
De vil ikke sige for meget.
Du har i det mindste dit helbred.
Jeg vil bare være forsigtig.
- Annie? - Hvad?
Hvor er du på vej hen?
Hjem. Dr. Lee sagde, at jeg var færdig.
Venter du ikke på mig?
- Lizzie. - Ja?
Hvor gammel er jeg?
Okay, jeg forstår.
Okay, vi ses senere.
- Hvor meget senere? - Sent.
Jeg er ikke vild med, hvordan det lyder.
Lizzie, det er Halloween. Slap af.
Det må være en underlig aften for dig.
Ja, det er det.
Udførte I seppuku under krigen?
Seppuku. Og nej, det var samuraierne.
Hvordan gør man det?
Man tager en lille kniv og skærer maven op på sig selv.
Skåret op over underlivet for at åbne maven.
Slik eller ballade!
Du ved,
du behøver altså ikke, at beskytte mig længere.
Hvad mener du?
Med Annabel.
Jeg ved, at hun vil dø,
og jeg har accepteret det.
Okay, hvis du siger det.
- Hvad nu? - Vi er her.
Hvorfra ved du, at hun bor her?
Jeg har en masse fritid.
Det er lidt klamt.
Jeg er et spøgelse.
Okay, spøgelse. Glædelig Halloween.
Glædelig Halloween.
Bøh!
Fedt.
- Slik eller ballade! - Slik eller ballade.
- Slik eller ballade.
Hvad fik du?
Hvordan kan det være, at du aldrig har været i et spøgelseshus før?
Det har jeg bare ikke.
Ikke engang de dårlige i skolen,
hvor man har spaghettihjerner og vindrueøjne?
Hjerner føles ikke som spaghetti.
Hvordan ved du det?
Jeg ved lidt om hjerner.
Selvfølgelig.
Birdie, er du okay?
Ja, men vent lige lidt.
Hvad fanden, Brae. Var du ikke død?
Hej, Oz.
- Fedt kostume. - Tak, i lige måde.
Det er Annabel.
- Hej. - Hej.
Annie, det er Ozzie. Vi gik i skole sammen.
Brae, I burde smutte herfra.
Hvorfor? Tror du ikke, vi kan klare det?
Nej, stol på mig. I burde...
Jeg tror det ikke.
Åh, lort. Vi smutter.
- Hvorfor? - Nu.
Brae, din lille lort.
Enoch, hvad fanden sker der? Hvorfor løber vi?
- Hop ind i bilen. - Hvorfor var han så vred?
- Åbn døren, Ozzie! - Jeg prøver!
Hævnen er sød, bøsserøv!
Kom nu, af sted, af sted!
Er der en, der vil fortælle mig, hvad fanden det gik ud på?
Det var Alger Cofax.
Han lavede nogle vittigheder om Enochs forældre efter...
- Efter de... - Døde.
Ja.
Så, Enoch tæskede ham. Han var på hospitalet i en uge.
Det var derfor, du blev smidt ud af skolen.
- Stop. - Hvad?
Stop bilen, Oz.
- Jeg kan i det mindste køre til byen... - Stop bilen nu!
- Er han okay? - Han er sikkert bare køresyg.
- Okay. - Okay, tak for liftet.
- Klarer du den? - Ja, vi klarer den.
- Okay, rart at møde dig. - I lige måde.
Pas på dig selv, Brae.
Enoch?
Enoch.
Herovre.
Er du okay?
Ja, sådan da.
Hvad med dig?
Jeg klarer den.
Godt.
Det ser ensomt ud.
Min far var en skovfoged.
Ja?
Måske er han det stadig.
Annabel?
Du ser faktisk uhyggelig ud.
Ja så? Det er ingenting.
Annie?
Annabel?
Det er altså ikke sjovt.
Jeg skal nok få fat i dig, lille spøgelse.
Hvorfor har du trængt ind i min skov?
Undskyld.
Jeg ledte efter min kæreste. Jeg tror, hun kom her forbi.
Ingen har været i disse skove i årevis.
Hvordan så hun ud?
Hun er på højde med dig, brune øjne.
Var hun smuk?
Gudesmuk. Hvem er du?
Jeg er skovens ånd.
Kan du hjælpe mig?
Du må bekymre dig meget om hende, hvis du kommer her for at lede efter hende.
Rigtig meget.
Kom med mig.
Er det dit hjem?
Ja, det er det.
Kom indenfor.
Sid ned.
Ved du hvad den her gør?
Nej.
Den lader dig se det, som du virkelig ønsker.
Den er din.
Prøv.
Det som jeg virkelig ønsker?
Virker den?
Ja.
Gudskelov! Vi er reddet!
Hvordan var det?
Okay.
Vil du gøre det igen?
Hiroshi.
Gjorde det hende glad?
VANDFUGLE
Okay.
Golfmåge.
Hvorfor laver vi kun dette kapitel?
Fordi det er min favorit.
Hvad er det fede ved vandfugle?
Det ved jeg ikke.
De kan gå hvor end de vil.
Det er de eneste fugle, der kan det.
Ikke bare luften og jorden, men også havet.
Hvornår kommer vi til rovfuglene? Ørne kan dræbe...
Golfmåge.
Det er et nej?
Golfmåge.
Larus livens.
Vingefang?
140 centimeter?
- Levetid? - Syv til 10 år.
Imponerende.
Gad vide,
hvad mit vingefang er.
Tja, jeg kender min levetid.
Ja, ja.
Jeg overvejer, at donere min krop til videnskaben.
Hvorfor?
Fordi jeg måske kan hjælpe andre som mig.
Det er ulækkert.
Hvad er ulækkert?
At videnskabsmændene skærer dig op,
putter dig i krukker og under mikroskoper
med de petriskåle.
Jeg vil måske gerne have mine øjne i glas.
Mine øjne er flotte, ikke?
Lad os ikke tale om det, okay?
Du mener ikke, at de er flotte?
Det er de. Det er bare fordi...
Vil du komme og besøge dem?
Det tror jeg nok.
Det tror du?
Ja.
Ja, jeg vil.
Selvfølgelig vil jeg det.
Selvfølgelig vil du det.
Annie?
Jeg har dine Darwin-bøger.
Der var en ny udgave af Voyage of the Beagle.
Jeg ved, at det er din favorit.
Annie?
Annabel?
Annie.
Hold ud, Annabel.
Nej.
Det er okay. Jeg klarer den.
- Fortæl mig om fuglene, Enoch. - Hvad?
Sangfuglene. Hvorfor synger de om morgenen?
De synger fordi de er glade for at leve endnu en dag.
Jeg har sunget hver eneste morgen, siden jeg mødte dig.
- Jeg lader dig ikke gå, Annabel. - Lad mig gå.
Enoch, lad mig gå.
Jeg kan ikke.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig så meget.
Jeg har aldrig været så glad.
Jeg har aldrig været så...
Hej, Annabel?
Annabel!
Åh, nej!
Hold ud, Annie.
Jeg kommer efter dig.
Hvad laver du?
Hvad? Jeg følger dig i døden. Hvad vil du ellers have?
Vent. Det er ikke i manuskriptet.
Dødsscene
Det er slet ikke i manuskriptet.
Det ved jeg. Jeg tilføjede det.
Men det er jo latterligt. Det giver ingen mening.
Hvorfor er det meningsløst? Hvad så med den sangfugl?
Det fjerner opmærksomheden fra min død.
- Du kan ikke bare dolke dig selv... - Jeg dolker ikke.
Jeg skærer maven op. Det hedder seppuku.
Okay. Så siger vi det. Men du kan ikke seppukue dig selv
lige efter, at jeg har haft en tragisk og smuk død.
- Hvem siger det? - Det gør jeg.
Og alt det fuglehalløj, det var noget vi blev enige om.
Du virkede til at kunne lide det.
Men jeg kan ikke lide det mere.
Det er sentimentalt og fjollet.
Al gentagelsen af sætningerne.
"Bliv hos mig, bliv hos mig." "Lad mig gå, lad mig gå."
Okay, men der er ingen, der skærer maven op på dem selv,
efter deres kæreste dør i deres arme, på grund af en hjernesvulst.
Hvordan ved du det?
Åh, min gud. Det var en fejltagelse.
Hvad var en fejltagelse?
Dette her!
Nå, okay.
Det er din dumme dødsscene.
Du vil tydeligvis ikke have min hjælp.
- Jeg siger op. - Fint.
Godt. Jeg behøver ikke at dø i nogens arme. Det bliver meget mere trist alene.
- Hvor skal du hen? - Jeg smutter.
- Tror du bare, at du kan gå på den måde? - Hvorfor ikke? Det er jo det du gør.
- Tror du, at jeg har lyst? - Men det er jo lige meget, ikke?
Hvad har det her så været?
Det ved jeg ikke.
- Det ved du ikke? - Jeg ved det ikke.
Og hvad så? Vender du tilbage til at lave grin af folks begravelser?
Ja, det gør jeg vel.
Ved du hvad? Du er en kujon. Det er hvad du er.
Jeg håber, dig og din spøgelsesven har et godt liv sammen,
kaste med sten og opføre sig som 2-årige.
Fortæl ham, at jeg sagde det.
Det var noget, jeg fandt på.
- Hvad? - Han eksisterer ikke.
- Men du sagde... - Jeg har været der, Annabel.
Jeg var død i tre minutter.
Og ved du, hvad der er der?
Ingenting.
Ingen spøgelser. Ingen fjogede fugle.
Ingen forældre. Intet farvel.
Simpelthen, ingenting.
Tak til alle, der er samlet her i aften for at ære min bror, Hans.
Jeg har set op til Hans, siden jeg blev født.
Han var min helt. Han var min store, storebror.
Gennem årene, har Hans lært mig mange ting.
Han lærte mig, at fange fisk i glasklokker, i Wisconsins floder.
Han lærte mig, at få slag i folkeskolen.
Ih, du milde.
I gymnasiet, rådgav han mig om tungekys.
- Golf kl. 5.00. - Okay.
Hej.
Du er Enoch, ikke?
Ja, Enoch.
Annabel har talt meget om dig.
Hvad kan jeg gøre for dig?
Jeg ved, at du har travlt, så jeg gør det hurtigt.
Jeg går bare mine runder.
Jeg har tid. Hvad vil du snakke om?
Jeg ville snakke om Annabel.
Okay.
Gør hende rask.
Jeg tror ikke, du forstår, hvad vi gør her.
Jeg forstår det.
Hun er syg, og du prøver at gøre hende rask.
Men nu giver alle op, og jeg mener...
Enoch.
Vi har gjort alt hvad vi kan.
Nu handler det om, at gøre hende så bekvem...
Gør hende rask!
Hvad er det, du laver her, bare se dem dø?
Du skal ikke være rapkæftet.
Hvorfor gør I ikke, det I bliver betalt for?
Jeg mener, hvor meget betaler de jer?
For at sidde og dræbe folk?
Dr. Lee. Ja, jeg har brug for en vagt
- for at eskortere... - Få fat i nogle gode læger.
Nej, nej, ikke noget vigtigt. Jeg...
Hvorfor får du ikke fat i dem?
Kom nu.
Sig noget!
Jeg har ham.
Enoch, fald nu ned.
Kom nu. Nej! Kom så! Kom så!
- Nej! - Hey, hey.
- Kom nu. - Sikke noget pis!
- Kom nu. Vi skal gøre det. - Jeg gjorde ikke noget!
- Kom så! - Slap af!
- Enoch, vent. - Hvad?
Fortæl mig, hvad jeg kan gøre. Hvordan kan jeg hjælpe?
- Hvad kan jeg gøre? - Ikke noget.
- Vær nu sød. - Du kan ikke gøre noget.
Jeg opgav hele mit liv for dig!
Jeg forlod Seattle og mine venner,
jeg forlod alt jeg elskede for at være med dig.
- Det bad jeg aldrig om. - Nej, men jeg er her.
Jeg er her, jeg er din familie, og jeg prøver.
Hvad er der galt?
Ved du,
at de er døde,
på grund af din dumme pris?
Hvad snakker du om?
Du bebrejder mig?
Vorherre til hest. Din mor besluttede sig for at
- tage til Seattle... - Jeg er ligeglad!
Men det er jeg ikke!
Du gad ikke engang, at vente med begravelsen!
- Jeg fik ikke sagt farvel! - Du godeste!
Ingen troede, at du ville klare det!
Jeg ville ønske, at de havde ret.
Det skal du ikke sige.
Enoch, vent.
Mini-snickers. Er du med karamel, nødder eller chokolade?
- Hej. - Hej.
- Hvad er alt dette? - Halloween-slik.
Jeg sorterer dem i typer, klasser, rækker og underrækker.
Det bliver kompliceret.
Ja, det lyder det til.
- Har du brug for hjælp? - Ja.
Sid ned med Candycorni Annabelus.
Lyder lækkert.
Jeg kan ikke helt regne det slik ud, som smager af så mange ting.
- Som hvad? - Mest chokoladebarerne.
Nu er problemet løst.
Hvorfor tænkte jeg ikke på det?
Det er derfor, jeg er her.
Annie?
Jeg har det fint.
Lakridsfamilien.
Så, vil du tale om Enoch?
Hvad er der at tale om?
Savner du dine gamle kærester?
Nej.
Du har haft nogle stykker, hva?
Hvad hentyder du til?
Ikke noget. Du havde bare altid en fyr.
Måske et par stykker.
Jeg husker, at de var så flotte, når jeg så på deres hænder og ansigter.
Ja, men jeg har ikke så mange længere.
På grund af mig?
Nej, Annie.
Jeg ville altid være som dig.
Med dine venner, dine tasker og dine drenge.
Jeg var sådan en idiot.
Intet af det betød... Annie?
Du godeste. Mor? Ring 112! Jeg har dig.
Mor, vågn op!
Jeg har dig, jeg har dig.
- Åh, nej, min skat, nej. Nej. - Det er okay.
- Nej. - Mor, ring efter ambulancen!
Nej, nej, nej. Forlad mig ikke.
Mor, skynd dig!
Kom nu tilbage. Vi er lige her.
Enoch.
- Hvad laver du med den? - Lad mig være i fred.
- Jeg vil fortælle... - Gå hjem!
- Stop nu. - Nej!
Tror I, at I bare kan efterlade mig her?
Tror I, at I bare kan gå og ikke komme tilbage?
Jeg hader jer!
Hun er døende, Enoch.
Selvfølgelig er hun det!
Vil du også smadre hendes grav?
Du har ingen respekt for de døde.
Du har ikke respekt for noget.
Hvorfor skal jeg lytte til dig?
Du er bare et ynkeligt spøgelse, der tog den nemme vej ud.
Mener du, at du gjorde din familie ære ved at dø?
Her kalder vi det at efterlade dem!
Du mener ikke, du har noget?
Du har alt.
Vil du mærke hvordan ingenting føles?
Vil du?
Gør det! Gør det!
Undskyld, tante.
Bad jeg dig ikke om at blive væk?
Hvordan har du det?
Jeg har det okay.
Godt. Jeg beklager maden.
Det er det mest upopulære vi har, så jeg anticiperer bare.
Det er fint, tak.
Det er første gang jeg har hørt det.
Undskyld for alt det, jeg sagde før.
- Det var virkelig uforskammet. - Det er i orden.
Jeg ved, hvordan det føles at miste.
Gør du?
Ja.
Men jeg er her ikke for at få en undskyldning.
Jeg har en gave.
KENDTE FUGLE I NORDVESTEN
Hvor har du den fra?
En smuk pige gav den til mig.
Hun var bekymret for at du ikke havde læsestof.
Hun vil sikkert gerne se dig.
Jeg er ikke så sikker.
Kapitlet om vandfugle var meget interessant.
Du altforbarmende.
Hej, Enoch.
Jeg beklager.
Det gør jeg også.
Det er godt, at Annabel er okay.
Ja.
Hvornår vil du møde hende?
Du vil ikke møde hende?
Jeg har gjort skade nok.
Og hun vil sikkert bare
gerne gå videre
med hendes familie.
Det er et brev.
Bare et brev.
- Fra hvem? - Jeg skrev det.
Det er til en pige.
Før vi fløj af sted, skrev vi breve til vores kære.
Og vi burde have givet dem videre til en ven.
Men det gjorde du ikke.
Nej. Det fik jeg aldrig gjort.
Vi har kun lidt tid, til at sige det vi mener.
Vi har ikke meget tid, til noget af det.
Gå hen til hende.
Hiroshi?
Webber-bygning Værelse 306
Hej.
Jeg hørte, du var i en slåskamp.
Det kan man godt sige.
Ikke flere slåskampe.
Okay, Birdie.
Jeg elsker dig.
Jeg har noget til dig.
Det tog mig så lang tid, at finde den dumme ting.
Men jeg fandt én, i en legetøjsbutik i Old Town.
Tak, Enoch.
Bedre sent end aldrig, ikke?
Jeg ville ønske, at jeg kunne gøre mere.
Som at tage dig til Galapagos,
eller lave det til forår.
Eller noget endnu bedre.
Du har gjort nok.
- Har jeg? - Ja.
Lover du det?
Ja.
Jeg skal snart af sted, Birdie.
- Skal du? - Ja.
Er det i orden?
- Jeg er straks tilbage, okay? - Okay.
Enoch!
Hiroshi?
Hvad laver du her? Jeg troede...
Du er tilbage.
Det er en lang rejse. Hun har sikkert brug for noget selskab.
Det er godt at se dig.
I lige måde, Enoch.
Mens jeg skriver dette brev, føles havluften kold mod min hud.
Havet vil snart være min grav.
De siger, at jeg vil dø som en helt.
De siger, at mit lands sikkerhed og ære vil blive belønningen for mit offer.
Jeg håber, at de har ret.
Min eneste anger i livet, er ikke at have fortalt dig mine følelser.
Jeg ønsker, at jeg var hjemme.
Jeg ønsker, at jeg kunne holde din hånd.
Jeg ønsker, at jeg fortalte dig, at jeg har elsket dig,
og kun dig, siden jeg var en dreng.
Men jeg gør det ikke.
Jeg forstår nu, at døden er nem.
Og kærlighed er svært.
Når mit fly styrter, vil jeg ikke se mine fjenders ansigter.
Jeg vil i stedet se dine øjne,
som sorte sten frosset i regnvand.
De siger, at vi skal skrige: "Banzai," når vi styrtdykker mod fjenden.
Jeg vil i stedet hviske dit navn.
Og i døden, som i livet,
vil jeg forblive din.
Hiroshi Takahashi.
Hun sagde, at I fandt på det sammen.
Ja.
Ikke nu.
Elizabeth?
Ja, Enoch?
Er det okay, hvis jeg siger et par ord senere?
Ja, det tror jeg, det er helt fint.
Det var utroligt, at se hendes mod.
Hendes passion.
Og jeg savner hende allerede.